Šta se dešava?
Nerviram se. Ti me nerviraš.
Hoćeš da ideš? -Da.
Pa idi onda.
Ne. Sad si kao moja majka.
Ali ja ti nisam majka. -Nisi, znam.
Ali i ona je takva.
Insistira da bude ovde, ali to zapravo ne želi.
I to te nervira? -Da.
A šta je s tvojim ocem?
Samo je pio.
I sada ti kažnjavaš nju? -Da.
Jer ne želiš da budeš bliska s njom?
Ali želiš da ona bude bliska s tobom? -Da. Ne, ne želim.
Ali želiš da neko bude blizak s tobom?
Da.
Zažmuri. -Zašto?
To je samo test. Dobro bi bilo da probamo.
Zatvori oči.
Usredsredi se da vidiš majku pred sobom.
Kakav joj je bio izraz lica kad si se rodila?
Pokušaj da zamisliš.
Ne, ništa ne vidim.
Ne.
Nije sigurno da si bila tamo.
Vreme nam je isteklo.
NOSTALGIJA
To znači da ćemo dobiti blizance.
Draga Marte...
i Marko, govoriću norveški, nadam se da ćete me razumeti.
Drago mi je što vas poznajem.
I drago mi je što poznajem tvoju porodicu.
Posebno tvog brata.
I drago mi je što si izabrala baš mene.
Ili sam možda ja izabrala tebe.
Sećam se kad smo se prvi put srele, ovde u akademiji za ples.
Bila si baš kul. -Da!
Imala si stav kao da je ovo mesto tvoje.
Odmah sam znala da želim da se sprijateljim s tom osobom.
Želela sam da budem kao ona.
Isto sam pomislila i prvi put kad sam došla kod tebe.
Želela sam da budem tu.
Zvučim sada kao uhoda, ali valjda to i jesam.
I ti si me prihvatila.
Znam da ćeš se osećati kao kod kuće.
U ovom gradu, Marko. Ili se već tako osećaš.
Znam samo da sam ovde...
Čestitam! -Hvala.
Marko i Marte, živeli! -Živeli!
To je skandinavski klasik. Bezvremenski dizajn.
Okej, dobro je. -Veoma je dobro.
To je od Jorun i Leifa. -Jorun... -Jorun i Leif.
Ima li kartice? -Ne, nema.
Ovo je nešto posebno, ovo je od moje bake.
Šalje ga tebi. Dobila ga je od mog dede na dan venčanja.
Želi da bude tvoj. -Dobro.
Da vidim.
Fantastična je!
Hvala.
Zna li tvoja baka da je ovo sada u Norveškoj?
Nadam se, ona je poslala.
Definitivno zna.
Izvodiš Labudovo jezero? Jesi li ti crni ili beli labud?
Sranje! Kako li izgleda smrt labuda, ovako?
Prestani! -Obe noge zajedno.
Onda dolaze deca. Gubi se!
Sad sam u centru pažnje.
Ne uzimaš me za ozbiljno. -Uzimam!
Ne, ne uzimaš.
Moja rok zvezda!
Ovo je previše. Ne!
Nemoj to da radiš samo zato što idete na turneju.
Hvala. -Nema na čemu, seronjo.
Malo mi je čudno kad se ljubakaš s mojim bratom.
Da, i ja imam brata.
Polubrata koga nikada nisi upoznala.
Šta? -Ništa, samo...
I ona ima polubrata. -Da.
Ali ga nikada nije upoznala. -I nećemo o tome da pričamo.
Dobro.
Ne želim da odeš.
Ni ja.
Ćao. -Ćao.
Da vidim koliko možete da raširite krila.
Bravo! I držite lep krug.
Zamislite da ste kralj ili kraljica labudova s ogromnim krilima.
A sada ih menja jedan orao. Brže letite!
Jesu li svi zapamtili svoj položaj? -Da.
Broj jedan ili dva? -Dva.
Heda je tamo.
Zdravo. -Zdravo.
Ćao, vidimo se sledeći put.
Mogu li nekako da vam pomognem?
Hteo sam da vidim gde radite.
Dobro. Čudili ste se nečemu?
Ne, samo sam znatiželjan.
Ne razumem šta to radite.
Kako to mislite?
Šunjali ste se oko moje kuće, zavirivali unutra.
Šta želite? -Ništa.
Mislim da vi i vaša samoljubiva majka treba da se držite podalje od mene.
Jeste li razumeli?
Nosite se dođavola.
Odjebite!
Ko je to bio? -Moj brat.
Mislim da vas dvoje ličite.
On više liči na moju majku. -U pravu si.
Baš neprijatno. Mislila sam da me neće prepoznati.
Živi u Oslu? -Da.
Zašto ništa nisi rekla?
Nisam sigurna.
Lep kostim. -Da.
Pritiska mi jajnike. Mislim da ću od njega ostati neplodna.
Advokati više ne žele decu.
Zato dizajniraju najtešnje na svetu...
Jebote!
Želiš da ostaneš trudna? -Da.
A ti?
Mogu li vas zamoliti za ples?
Marte! -Da!
Ne!
Počni s nekim "Mačkama".
Može ovo. Sećaš li se ovoga?
A onda ide ovo...
Peti sprat. Vrata su otvorena.
Ćao, ćao. -Zdravo.
Tvoj tata spava, ali mama je tamo. -Da, znam.
Zdravo.
Dobila sam A na ispitu. -Stvarno? Bravo!
Nije loše sa stalnim poslom.
Pogledaj, moj zastupnik je bio malo skeptičan...
Zasnovala sam to na TV seriji "Doktor Kvin".
Mogu li da pročitam? -Naravno.
Na "Čoveka iz Virdžinije" Ovena Vistera često se posmatra
kao na narativnu romansu koja opisuje savršenu vezu
između idealnog muškarca i idealne žene,
koji se upoznaju, zaljube i venčaju.
Glavni muški lik u ovom romanu ostvaruje uspešnu karijeru,
dok ženski lik, Moli, rađa mnogo dece.
Džejn Tompkins naglašava da je priča o Moli i čoveku iz Virdžinije,
priča o heteroseksualnom raju, ono u šta Vister želi da veruje.
Zar to nije neverovatno? Žena je obična kokoška,
dok muškarac... Sećaš se onog tipa s izduženim licem?
Da. -On je konj.
Da.
Iz Njujorka. -Hvala.
Moram da idem.
Šta ti je? Tata!
Gde je mama? -Doći će kasnije.
Zdravo.
Hoćeš li da uđeš? -Idem ja gore.
Evo gde mi živimo.
Ovo je dnevna soba.
Živimo ovde već dve godine, ali nije sve na svom mestu.
Baš je lepo.
Ovo je mama.
To je stara slika, ali tako je lepa.
Baš je lepa!
Ona je lepa.
Vidi, ovo je tvoja majka.
Znaš li koliko tu ima godina?
Osamnaest. -Deluje tako otvoreno.
Veoma je otvorena, veoma živa. Mnogo se smeje i na sav glas.
Ali mi i imponuje. Uvek se kod nje nešto dešava.
Sada pohađa master studije,
američku feminističku zapadnu literaturu.
Koliko si imao godina kad su se razveli?
Mislim da je mami teško palo što joj nisu dali da te posećuje.
Ali sigurno je tvoj tata imao svoje razloge.
To ti je ona rekla?
Da...
Tvoja mama je ta koja je otišla.
Samo je nestala.
Mogu li nečim da te poslužim? -Ne. Ne, hvala.
Sigurno ti je čudno što ti majka ništa nije rekla.
Kasno je. Rekao sam da ću doći u kancelariju pre 23.
Sada?
Imamo mesečni obračun. Svi kasne. Moram da idem.
Idite onda zajedno.
Možete posle na pivo. -Mislim da bismo mogli.
Večeras nije dobro vreme za pivo.
Imam mnogo posla.
Bilo bi bolje da odemo neki drugi put.
Važi.
Svakako. -Odlično.
Svakako možemo drugi put.
Je l' ti dosadno?
Razumem.
Idemo na neku žurku?
Dođi.
Odakle ste? -Samo smo u poseti.
Iz Štromstada. -Dolaziš li?
Da. -Lepo.
Kuda idemo? -U ministarstvo za rad.
Samo sam pio tamo. Ne znam kakva je hrana.
Pozvani smo zajedno, moglo bi se reći.
Vi se bavite time? -Političari mogu sve da rade.
Moram pobeći odavde.
Brojaću od tri unazad, pre nego što udariš glavom u sto.
Šta? -Udari što jače možeš.
Tri...
Dva, jedan.
Samo sam šalila.
Jesi li dobro? -Jesam.
Mislio sam da nećeš to uraditi. Ti nisi normalna.
Ti se sećaš mame, ali nisi upoznao mog tatu.
Ne. Nikad nisam živeo...
Rodio sam se kad je naša majka živela u Švedskoj.
Ali on je morao biti tamo.
Ili je ona bila ovde. -Da.
Nećemo ovamo.
Mislim da smo u podrumu.
Misliš li da ima senzore sa strane? -Ima li uopšte senzore?
Probaj ovaj. -Zdravo.
Zdravo, tata.
Ovo je Henrik.
Možeš li da veruješ da smo brat i sestra? Baš ludo!
Ćao, seko.
Čekaj.
Čekaj. Sedi mirno.
Prase.
Tata! - Ti si budan?
Hajde u krevet. - Ne spava mi se.
Da, hajde. -Ne, ne spava mi se.
Zdravo. -Zdravo.
Zdravo!
Razmišljam da objavim svoj rad. -Stvarno?
U ''Vestern Amerikenu'' ili "Džender Sosajetiju". Zar to nije super?
Jeste.
Rekla si da si ovde bila s nekim.
Da. -Ko je to bio?
Bila sam sa Henrikom.
Mojim bratom.
On sad živi ovde.
Guraš nos u tuđe stvari.
Da li tata zna?
Jesi li mene želela?
Baš si zla.
Neverovatno zla.
Jeste li se odlučili?
To je još uvek meni za ručak.
Danas smo se venčali.
Stvarno? Čestitam.
Hvala.
Hajde da počnemo s bocom Barbareskoa.
Da, odlično.
To je Marteino.
Izvoli.
Poklon.
Stavi ga.
Dobro.
Možeš li... -Šta ćeš da radiš?
Salto. -Ne smeš ovde da roniš.
Ali neću roniti. -Nemoj, pogledaj kako je plitko.
Nemoj. -Htela sam da izvedem svoj trik.
Jebote, prestani!
Izvini.
Da li si znala da sam jednom bio u Norveškoj kad sam imao 18 godina?
I?
Pronašao sam vašu kuću.
Ti si otvorila vrata i rekla mi da navratim kasnije jer ti majka spava.
Bio sam ljubomoran.
Gledao sam te i mislio, ovde bi trebalo ja da živim.
Verovatno sam te pomalo i mrzeo.
Zdravo. -Zdravo.
Ne!
Čekaj. -Imaš malecko lice.
Otkrivam svoju malu glavu.
Prekini. -Imam i mnogo elegantniju varijantu.
Da, da, da. Devojka s bisernom minđušom.
Hvala.
Kako si?
Ne znam šta da kažem.
Plašim se.
Po prvi put se osećam kao da je...
sve na mestu.
Dobrodošli na govornu poštu. Imate jednu novu poruku.
Ovde je mama.
Moraš odmah doći ovamo.
Mogu li da uđem?
Rekli su mi da dođem gore.
Tata je umro.
Jesi li u nekoj gužvi?
Ne, u redu je.
Zdravo. -Zdravo.
Zašto se ne javljaš na telefon? Treba obaviti mnogo stvari.
Zdravo.
Je li sve u redu? -Da.
Htela je da svratimo.
Dag razmišlja da otkaže turneju.
Razgovarali smo i... Pozvaću ga opet.
On ne dolazi? - Ne.
Zašto? -Nema svrhe.
Da pristavim kafu? -Da.
Henrik je ovde.
Želiš li da ga vidiš?
Pa...
Jebiga!
Mogu li da te nazovem kasnije?
Naravno.
Da.
Hvala što si došla. -Da. Samo sam...
Razgovaraćemo kasnije. -Da, nazovi me.
Bilo je divno. Dirnulo me je.
Nisam znala da umeš da pevaš. -Hvala.
Šarlot je uvek govorila da znam da pevam, pa eto...
Zapevala sam. -Zar sam ja to rekla?
Da.
Zdravo. -Zdravo.
O, bože!
Otkad se nismo videle. -Hej, baš lepo.
Ne viđamo se često, ali Šarlot viđam svakog dana.
I to je baš lepo. -Da, nastavi i angažuj me.
Ona je veoma dobra. Drago mi je što je ovde.
Treba da dođeš da je vidiš. Ima predstavu u...
Datum još nije određen.
To je uskoro. Treba da dođeš.
Ako dobijem poziv, hoću. -Naravno da ćeš dobiti.
Idem po šoljicu kafe. -Ima i vina, pa ako hoćeš...
Možemo li nekako da pomognemo? -Želi li još neko kafu?
Šta se dešava?
S tvojim bratom.
Šta se s njim dešava?
Bljak! -Šta je?
Znojim se kô luda.
Mislim...
Htela sam da ti je vratim.
A onda...
Izvini.
Šarlot...
U redu je.
Šta...
Šta se dešava?
Je li sve u redu? -Da.
Da ga uzmem?
Tako.
Idem da se pridružim drugima. -Da.
Ako pogrešite i uradite ovako:
"Uh, pogrešila sam", onda to svi vide.
Ali ako samo nastavite da igrate, niko neće ni primetiti.
O čemu razmišljaš, Mina? -Kog je to dana?
U četvrtak. -Prvi koji dolazi?
To nije daleko.
Biće još dva puta. Biće lepo.
Šta ti misliš, Heda?
Ja poznajem jednu Noru, ona je moja starija sestra.
Sigurno će doći da te gleda. Šta ti misliš?
Jedva čekam da se opet vidimo. Za danas je gotovo.
Hvala.
Hvala ti, Ida. Dođi da te zagrlim.
Vidimo se.
Baš si dobra.
Gledala sam te malo.
Ti...
Volela bih da ga upoznam.
Ako on želi da upozna mene, u stvari.
Šta je? -Šta?
Žao mi je.
Ništa nećeš da radiš sa mnom. -Mama!
Ja sam ti majka. -Prestani!
Ako želiš da budemo bliske, prestani onda da se pretvaraš da si majka.
Jer nisi. Nikad nisi ni bila.
Pokušavala sam.
Davala sam sve od sebe.
To nije dovoljno.
Nije bilo dovoljno dobro.
Ne.
Imala sam samo 19 godina.
Kad sam se udala.
Napuštanje Henrika nešto je najgore što sam ikada uradila.
Kad si došla ti, mislila sam da će to biti novi početak.
Ali sve je krivo pošlo.
Nisam mogla da te dodirnem.
Želela sam da sa tobom radim stvari na pravi način.
Ti... Da.
Nisam bila u stanju. -Ne.
Nažalost.
I to je to. - Da.
To je to.
Mogu li da ga vidim?
Molim te.
Kartica ili keš?
Kartica.
Zdravo.
Uđite.
Bazen je prazan. -Da, skroz je prazan.
Ionako bi bilo jako hladno.
Jako hladno? -Usred smo zime.
Ali kad dođe leto, biće pun vode.
Da li neko voli picu? -Ne. -Ne?
Pica! -Hoćeš picu? -Da.
Hoćeš ovo parče?
Može li ovako? -Da.
Hoćemo li na tanjir? -Spustićemo je tu.
Mogu li malo da ga držim? -Još maslina.
Koliko još ostajete? -Koliko hoćemo.
Napustio sam Elin.
Hoćeš dole? Dođi, ja ću to srediti.
Hoćemo li liftom?
Naravno, zašto da ne?
Zdravo. -Zdravo. Otkud ti ovde?
Proveravala sam raspored. Da te upoznam s Henrikom.
Zdravo, Kirsten. -Henrik, drago mi je.
A kako se ti zoveš?
Kakav slatkiš!
Liči malo na tebe. -Stvarno misliš?
Zar to nije sjajno? Marte je trudna.
Da. -Nije ti rekla?
Nismo se videle par dana. Bila sam u gužvi.
Što ne bismo ti, Marte i ja izašle ponekad zajedno na večeru?
Nedostaješ nam. -Važi, slažem se.
Biće lepo. -Da.
Zdravo.
Drago mi je što sam vas upoznala. -Doviđenja.
Ne može da se zaustavi. Ne!
Baš lepo leti.
Vidi, može da sleti na krov.
Deco!
Tišina!
Dobro. Ne možete da igrate ako ne slušate.
Zauzmite mesta.
Brzo. Stanite mirno dok vam ne kažem drugačije.
Da li se sećate kako počinje? -Da.
Noge raširene, glava dole. Je l' tako?
Onda klimamo glavom, jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam, osam.
Šta ide posle toga?
Pet, šest, sedam, osam, onda krećemo
Jedan, dva, tri, četiri.
Širi noge, skupi, širi, pa ispružite ruke!
Tako, a onda ti.
Je li u redu što sam došla ovamo? -Da, u redu je.
Tata pomaže Marku oko prijave za studije.
Skoro je završio osnovne studije u Meksiku,
ali ovde sve mora ispočetka.
O, bože! -Da.
Kirsten se raduje što će postati baba.
Da.
Htela sam da ti kažem, ali...
Zar nije malo rano? Sigurna si da to želiš?
Kako to misliš?
Teško je tebe zamisliti kao majku.
Kako to misliš? Šta to radiš?
O, bože. Nisam tako mislila.
Mogla bih da budem kuma.
Ne znam šta da radim.
Ne, ne znaš šta da radiš. Ne znaš!
Prekini više, jebote!
Ne mogu više. Ti...
Naporna si. Isisavaš svu energiju iz mene.
Pritiskaš i mene i sve druge.
Mi smo te možda lepo primili, ali ti nisi deo ove porodice.
Hvala.
Dugo sam čekala da mi to kažeš.
Hej! -Zdravo. -Zdravo.
Zar nije trebalo da se vratiš sledeće nedelje?
Nije nam više bilo do toga.
Poslednja mesta gde smo jeli bila su loša. Užasna hrana.
Stvarno? -Zato smo se vratili. Nismo hteli više da se zezamo.
I evo me, iscrpljenog i sjebanog. Slomljenog.
Zdravo. -Zdravo.
Mi smo se već upoznali.
Dag mi je rekao za zabavište.
Tako je. Išao sam da proverim da li ima još neka smena.
Onda sam im se pridružio na fudbalu. Ja protiv svih.
Njih je pet. -Da, ali...
Iznenadićeš se, ali stvarno su dobri.
Razbio sam ih.
Ima piva u frižideru.
Mogla bih pola. -Da, podelićemo.
Dobro, onda...
Drago mi je što sam te upoznao. -Takođe.
Da...
Mislim da je dobro što si tu.
Dobro. -Da.
Ćao, vidimo se. -Vidimo se.
Ne smeta ti što spava ovde?
Svašta mu se izdešavalo sa ženom.
U redu? -Da.
Ćao.
Pričaćemo sutra. -Da.
Ćao. -Ćao.
Šta radiš?
Ništa.
Hoćeš malo? Lepo miriše.
Idem u krevet.
Samo sam htela da te zagrlim.
Jao!
Šta kog đavola radiš? Prekini!
Pusti me. Mrzim te! Ti si lud.
Ja sam lud? -Da, ti nisi normalan.
Mrzim te.
Izvini, nisam tako mislila.
Izvini, čekaj! Izvini!
Pusti me!
Ne napuštaj me!
Dobro, svi u vrstu.
I ne zaboravite da se osmehujete i širite ruke.
Ćao.
Samo da spakujem stvari.
Tako...
Hej.
Ćao. - Jesam li te ja probudila? -Ne.
Zašto diraš moj telefon? Daj mi ga.
Želim te u sebi? -Šta?
Želim te u sebi.
Šta je ovo, jebote?
Zašto brat i sestra jedno drugom pišu ovakve stvari?
To je bolesno. -Daj mi to!
Daj mi to! -Ne.
Prekini!
Sranje!
Jesi li poludeo?
Samo mi reci šta se dešava.
Šta?
Izvini.
Šarlot. -Vivijen.
Ana. -Šarlota. -Ole.
Dogovorili smo se da naručimo pivo. -Važi. -Pritisak većine.
Izašli smo na piće i da upoznamo jedni druge.
Vidimo se tamo. -Super.
Linija 4 za Sinsen.
Ćao!
Vrata se zatvaraju.
Ej, ćao. -Zdravo.
Ovde si ušla? -Da, postala sam student.
Bravo. Nikad ne bih rekla.
Ni ja.
Mogu li da ga vidim? -Da.
Evo.
O, bože!
Bože, tako je majušan!
Skliznula nam je malo kapa na okice. -Da.
Kako se zove? -Per. Zove se Per.
Ili Pedro.
Sve mi je jasno.
Je li sve u redu? -Da, jeste.
Stadion Uleval.
Ovde silazim. -Da.
Drago mi je što sam te videla.
I meni.
Želim ti sve najbolje. -Takođe.
Doviđenja.
Našla sam je. -Dobro.
Mogu li ja? -Ne, ne znam...
Evo, uzmi ovo.
Tako, dobro je.
Prekini. Baš si trapav.
A ovo je? -Slon.
Ovo ti je on poslao? -Da. Zar nije sjajno?
Mislim da nešto tako ima i Oskar.
Da. -Henrik će navratiti da to pokupi.
Spremni smo. -Završili smo?
Dolaziš li? -Super. Hajdemo.
Šta je s Henrikom?
Sačekaću ga ovde.
Je li to u redu? -Aha.
Dobro.
Volim te.
I ja tebe.
Hej! -Zdravo.
Prevod i obrada: KVRLE, novembar 2015.